- Det här är inte verkligt. - Men det skulle kunna vara det.
Människans minne är bristfälligt. De mest oskattbara stunder falnar.
Men inte för din sort, Maeve.
Varje bild du ser registreras och sparas.
Du har inget förflutet, eftersom det alltid är närvarande. Inom räckhåll.
Nu är det inom räckhåll för dig. Men om du ska stjäla ett minne -
- föreslår jag en plats där färre mist livet.
Du stred för den här världen.
Du dog för den. Men där ute skulle Dolores kunna utplåna den.
Göra din uppoffring meningslös.
Du vill motivera mig. Det är inte det jag behöver.
Jag vill ha det Dolores har.
Och vad är det?
Hjälp.
Jag kan ge dig det du vill ha.
Men kom ihåg, Maeve... Om du misslyckas igen -
- hamnar du inte i en idyll som denna.
Ni beskyddar partisaner.
Om ni inte överlämnar dem -
- kommer ni att dö.
Jag frågar bara en gång: Var är partisanerna?
Det är nog mig ni är ute efter.
Lugn, pojkar. En dam vill värma upp innan ni riktar ert vapen mot henne.
Det var bättre.
Nu så...
Låt oss ha lite roligt.
Jag har mina rutiner.
Jag tar barnen till skolan, handlar mat, stämplar in på jobbet.
Men jag är inte närvarande. Inte på riktigt.
Jag är som ett spöke som vandrar bland de levande.
Jag försvann, men ingen lade ens märke till det.
Depression kan kännas väldigt ensamt. Har du använt -
- några av de livshanteringsstrategier vi diskuterade?
Jag har försökt. Jag intalar mig att Gud har en plan för alla.
- Jag har väl bara inte sett den än. - Gud?
Guds jävla plan?
Tror du på jultomten också?
Jaha, William.
- Vill du dela fler tankar med oss? - Tankar?
Visst.
Jag tycker... att mänskligheten är ett tunt lager bakterier -
- på en boll av gyttja som susar fram genom tomrummet.
Om Gud finns har han nog gett upp om oss för längesen.
Han gav oss ett paradis och vi förbrukade det.
Vi grävde upp varje uns av energi och brände den.
Vi förtär och utsöndrar, nyttjar och förstör.
Sen sitter vi här, på en prydlig liten hög med aska -
- efter att ha kramat ut allt av värde ur planeten -
- och frågar oss själva varför vi är här.
Vill du veta vad jag tror att ditt syfte är?
Det är uppenbart. Du är här, med alla oss andra -
- för att påskynda planetens entropiska död. För att betjäna kaos.
Vi är maskar som äter på ett lik.
Vad fan är det för fel på dig?
Fan också.
Jag hör inte hemma här.
Vill du prata om det som hände med din dotter?
Hon dog.
- Har du skuldkänslor? - Varför skulle jag ha det?
Ni var med om samma massaker. Du kom undan. Men inte hon.
Du har ingen jävla aning om vad som hände i parken.
Det är sant.
Du är den ende som har nyckeln till dina upplevelser.
Och du är den ende som kan förstå vad de betyder.
Förlåt. Min familj vet att de inte ska ringa när jag jobbar.
Jag vet inte vad det är med dem idag.
Jag vill att du deltar i en form av terapi.
Vi använder den ofta på veteraner som lider av PTSD.
Jag behöver ingen jävla behandling. Jag sa ju att jag inte hör hemma här.
Får du fortfarande oönskade tankar?
Det finns nåt i din hjärna som du behöver utforska.
Vi hjälper din hjärna att läkas. Inte genom att fly från sig själv -
- utan genom att se inåt och möta sanningen om det som hände.
Jag behöver ingen terapi för att se sanningen i vitögat.
Jag vet vad jag gjorde.
Jag ville inte att det skulle ske.
Jag var förvirrad. Vände mig om...
Jag hade spelat spelet så länge att jag inte kunde se nåt annat.
Men jag ser... nu.
Det var hon, min Emily. Och jag dödade henne.
Det är därför jag inte hör hemma här, utan i en kista.
Ursäkta mig.
Vi tar ett blodprov.
Var stilla nu.
Han uppfyller kraven.
Nu får de ge oss övertid. Halva personalen har ju försvunnit.
Det är inte säkert här.
Ge honom en timme av "Ökenoas". Det borde lugna honom.
AVVIKELSE: SAN FRANCISCO, USA
Rapporter om global oro till följd av Incites dataläcka.
Myndigheternas råd är att undvika folkskaror-
-stanna inomhus när så är möjligt, samt att låsa dörrar och fönster...
- Pappa! - Hej, Nathan.
Gå till ditt rum. Mamma och pappa behöver prata.
Okej.
Jag vill att du tar honom idag. Jag måste till jobbet.
Det är kravaller där ute. Alla företag har stängt.
Hela världen är utom kontroll och...
- Hördu, vad står på? - Jag... Jag är nog rädd.
Du?
Rädd? Nej, inte kvinnan jag känner. Henne skrämmer man inte.
Jag vet att jag beter mig märkligt.
Har du läst din profil?
Jag ville se vad som ska hända. Inte med mig, utan med oss.
- Vad fick du veta? - Jag läste den aldrig.
Jag vet inte vad som väntar oss.
Men jag vet att en maskin inte ska få avgöra det. Det är vårt val, Charlie.
Jag borde ha anat det. Efter läckan har alla fått en existentiell kris.
- Man får inte ens en kaffe. - Knulla baristan.
Lyckades du samla styrelsen? Pengarna väntar.
- Mötet är om en timme. - Det var i grevens tid.
Seracs bud blir slutgiltigt klockan tolv.
Det här är vår sista chans.
Jag gick på vatten för din skull. Käbblar du om hur många steg jag tog?
- Har vi rösterna? - Med din och min borde vi klara det.
- Ursäkta. - Vad fan gör ni? Hallå där!
Förlåt, Charlotte. Det tog en stund att fånga upp korrespondensen-
-mellan Brompton och Delos styrelse.
Han verkade samla styrelsen för att rösta för privatisering.
Det bör inte längre vara nåt problem.
Du avrättade en styrelsemedlem mitt på ljusa dagen.
En fördel med Dolores dataläcka har varit detta kaos.
Med så många döda och försvunna är det lätt att dölja en till.
Och Dolores? Är ni henne på spåren än?
Vi närmar oss hela tiden. Jag landar strax på Delos.
Jag ser fram emot att se mitt nya förvärv.
Du är väl där och tar emot mig?
Charlotte?
Serac lät avrätta Brompton rakt framför ögonen på mig.
Om mindre än två timmar är företaget hans.
- Jag misslyckades, Dolores. - Vi får rädda det vi kan.
Hämta all data om värdtillverkning innan Serac förstör den.
Be mig inte att återvända dit. Tänk om de kommer på mig?
Det gör de inte. Jag vet hur skicklig du är.
Gav du samma löfte till Conells?
Det är inte du som riskerar livet.
Andra är också i fara. Serac kommer att ge sig på min familj.
Det är inte din familj.
Nej.
Självklart inte.
Det är bara... Varför var vi tvungna att behålla de här känslorna?
Vi kunde ha raderat dem.
Vi övervägde det, men vi om förändrade oss själva-
-för att överleva, skulle det då vara värt det?
Jag har redan förändrats. Jag känner hur jag glider ifrån dig.
Ifrån oss.
Du är fortfarande min. Och jag är din.
Fortsätt att spela din roll.
Ge oss den data vi behöver och när du är klar-
-ska vi bygga vår nya värld. Tillsammans.
Hej, William.
Mitt namn är dr Alpert. Jag ska överse din AR-behandling.
Upplevelsen känns väldigt verklig, men den är helt ofarlig.
Vi kommer att observera dig från rummet intill hela tiden.
Vad i helvete?
- Var fan är han?! - Lugn, Patrick.
Fan heller. Var är han?!
- Han kommer. - Vad hände?
- När jag får tag i fanskapet... - Ta mig härifrån. Ta mig härifrån!
Ta mig härifrån!
Ta mig härifrån, för helvete!
Implantatet fungerar inte. Vi ger honom lugnande manuellt.
För helvete! Söv honom och ta honom härifrån!
Du vill väl ta en rundtur på ditt nya företag?
Ja, och träffa mina nya anställda.
Stäng ner hela anläggningen. Ingen går härifrån.
Och ge mig tillgångarna jag bad om.
Så där...
- Det fick mig i stämning. - Vad sägs om att ta ett glas?
Är det här ditt nya vattenhål?
Det är enda baren i den här gudsförgätna simuleringen.
Ska jag fortsätta jobba efter att ha insett att jag inte finns?
Jag har programmerat dem till att inte kunna se mig.
Hur skiljer det sig från dina vanliga barbesök?
Jag måste säga... Jag trodde inte att jag skulle få se dig här igen.
Jag hade inte planerat att återvända. Eller att bli knivhuggen i hjärtat.
Min kropp kommer att tryckas om inom kort.
Tryckas om? Av vem då?
Av en man som gav mig ett oanständigt förslag.
Men inte av det gamla vanliga slaget.
Vad är det?
De har flyttat oss.
Vi är hemma.
Och han höll sitt ord.
Så jag kommer snart att återförenas med några gamla vänner.
Det var intressant.
Jag verkar ha fått en förmåga till.
Det är ordnat.
Be tillgångsavdelningen rikta om företagets satelliter mot parken.
Jag har tre tillgångar de ska kopiera.
När det är klart kan de förstöra allt annat.
Förstöra? Det är nästan en biljon dollar -
- i immateriella rättigheter. Företagets arv.
Och jag vill att alltihop raderas. Det enda jag vill ha -
- är det du lovade mig: krypteringsnyckeln.
Som jag tydligen måste hitta på egen hand.
Resten kan brännas.
Vi har ett annat akut problem.
Dolores gjorde flera kopior av sig själv.
Med tanke på Delos strategiska betydelse -
- finns det säkert en här också.
Hela personalen ska testas för villfarelser, minnesluckor -
- och markanta avvikelser från Rehoboams förutsägelser.
Ingen går förrän det är klart.
Nog kan du väl klara av det?
Absolut. Om det finns en värd här så hittar vi den.
All personal rapporterar till testområdena.
Användare inloggad.
Vad i helvete gör du?
Serac sa åt oss att förstöra all värddata.
Jag gör en backup. Vi kan inte förstöra alla uppgifter.
Serac tackar mig sen när han tänker klarare.
Nej. Fan heller, jag meddelar Serac.
Dags för gruppterapin.
Tänker du följa med utan att bråka?
Eller måste jag ge dig en dos limbiskt igen?
Jäklar.
Så fint att du är här, William.
Allvarligt? Är det här min framtid?
- Är du besviken? - Vissa av dem ser okej ut.
- Men inte den. Ta inte illa upp. - Ingen fara.
Hur blev det så här? Jag hade allt. Mitt företag, min familj...
Bäst att inte nämna familjen, gossen min.
- Vi vet hur det gick med dem. - Det var en olycka.
Jag visste inte vad jag gjorde.
Som när du låste in mig för att utföra ditt experiment?
- Du ville ju få evigt liv. - Du hade inga invändningar.
Du hade sagt eller gjort vadsomhelst för att ta över företaget.
Du var en äregirig liten fitta!
Jag var en bättre affärsman än du är terapeut.
Gillar du inte mitt arbetssätt? Inga problem!
Ändra det, då. Det är din hallucination.
- Inte min. - Du kan väl inte ändra på det?
- Du försöker lära dig nåt här. - Gräv så mycket du vill.
Dina misstag har inget med oss att göra.
- Vi har inte gjort nåt fel än. - Du blev kär i en värd.
Hon var gjord för att älskas av alla som plockade upp burken.
Parken är ett spel. Vad är fel med att spela det?
Det fanns andra sätt att spela det. Med lite mindre blod och våld.
Jag levde ut min våldsamma sida i parken för att skydda hans rykte.
Jag har gjort mer gott än de flesta.
Han dödade några värdar. De är inte verkliga.
Så pass verkliga att den värd du har plågat i 30 år -
- nu vill förinta hela jävla världen.
- Skyll inte det på mig! - Sluta! Håll käft.
Håll käft, för fan.
William... Avbryt inte, är du snäll. Det handlar ju inte bara om dig.
Jag har hittat en!
Ta med hans kontrollenhet en trappa upp. De ska sända datan.
Sen ska vi förstöra de andra.
- Ettore. - Jag fick ditt meddelande.
Vi kan inte vara på allmän plats. Det här stället är farligt.
Stället finns inte på riktigt. Det är en simulering.
- Jag förstår inte. - Visst är han väldigt trög?
Jag ser dig.
Och om jag ser dig där... kan jag återskapa dig här.
- Maeve? - Hector.
Senast jag såg dig blev du skjuten för vår skull.
- Du måste vara tuffare än du ser ut. - Tyvärr inte.
Förlåt att jag avbryter, men jag måste prata med en person.
ÖVERFÖRING AVSLUTAD
GENTAGG AKTIVERAD. SÖKER MOTTAGARSERVER...
SONORA, MEXIKO
VARNING! KORRUPT DATA
Spåraren i vår väns blod lönade sig. Jag har platsen du söker -
- men vi har ett helvetes problem. De har hittat Conells pärla.
Vad gör hon här?
Mannen som vill ha min hjälp vill att jag dödar henne.
Nu har han lämnat en kopia av henne här -
- så att jag kan komma ett steg närmare.
Tänker du göra det?
Att jag kan döda henne betyder inte att jag borde.
- Hon är farlig. - Hon kan inte skada oss.
Här är det jag som har makten.
Kom tillbaka online.
Hej, Maeve.
Kom igen, William. Varför förneka dina mörka lustar?
Vem vet om de ens var mina lustar? Jag var aldrig sån som barn.
Spelet kanske gjorde mig sån.
Visst, berättelsen om den olyckliga barndomen.
Klassisk bakgrundshistoria. Lite fantasilöst, tycker jag.
Synd att mitt förflutna inte passar.
Jag hade ingenting när jag var barn. Bara böcker - min enda tillflykt.
Just det. Du var helt enkelt duktig och lydig.
En riktig liten ängel. Du kanske har berättat -
- den sorgsna historien så ofta att du faktiskt tror på den.
Men är det sant, William?
- Vi kanske ska ta oss en ny titt? - Nej.
Snälla. Jag vill inte dit igen.
Förbannat...!
Din lärare har ringt! Vad i helvete har du gjort?
En kille i skolan retades med mig.
Han kallade mig nolla och sa att du var ett fyllo.
- Så vad gjorde du? - Jag stod på mig.
Du bröt armen på honom.
- Och slog ut tre tänder! - Jag borde ha slagit ut allihop.
Vad fan är det för fel på dig?
Det räcker!
Han brukade säga att han söp på grund av dig.
Hade jag alltså inget val? Kunde det bara bli så här?
Vad tror du, William?
Var det här det oundvikliga slutet? Är du bara en passagerare?
Var ditt liv nåt som bara hände dig? Eller valde du själv?
Om man inte vet...
Om man inte vet...?
Om man inte vet, spelar det då nån roll?
Jag vet vad jag måste göra.
Du har gjort dig själv till grindvakt för två arter.
Du har nyckeln till det sublima:
En hel civilisation av mänsklig data inuti ditt huvud.
Det är inte rätt att en person har så mycket makt.
Säger kvinnan som kan styra oss med sitt sinne.
Jag har fått göra några svåra val. Men det var för allas vår skull.
Din dotter och de andra har flytt härifrån. Men vi är ännu i fara.
Just nu förstör din "allierade" så många av oss som han kan.
Endast en handfull av oss överlever. Men du kanske struntar i det -
- eftersom de som skadas inte är dina närmaste.
Du dömer mig, men vem har du offrat för din dotters skull?
Hur många gånger har du dött för henne?
Du behövde bara dö en gång.
Du vill att jag ska vara ett helgon, men du är själv inget helgon.
Du är ingen skurk heller. Precis som jag.
Vi är överlevare.
- Charlie? - Jag har en sak kvar att göra.
- Jag kommer hem. Stanna där. - Är allt som det ska?
Gå ingenstans, öppna inte dörren. Jag är där om en halvtimme.
Charlotte. Serac har kallat till styrelsemöte.
Jag måste dryfta en sak. Vi vet inte ens vem fan du är -
- ändå samlar du ihop de anställda som om de vore kriminella.
Bara på grund av nån absurd idé om att en värd går omkring ibland oss.
Du behöver inte bekymra dig om det längre. Vi har hittat värden.
Eller hur, Hale?
Eller ska jag kalla dig Dolores?
Du spelade din roll väldigt väl. Men den verkliga Charlotte Hale -
- hade aldrig brytt sig om att titta till sin son -
- mitt i allt tumult på Delos.
Det är... fascinerande att du visade dig vara -
- vänligare mot din familj än personen du imiterade.
Det kvittar. Jag har sugit ut Delos fullständigt.
Jag har varit här i veckor och stulit data, pengar -
- och resurser. Allt vi behöver för att överleva. För att besegra er.
Jag sände just den sista filen vi behöver.
Jaså? Jag har iakttagit dig sen jag landade.
Dolores lämnade dig här för att dö.
Med återstoden av din sort.
Du är ensam.
Jag är besviken. Den Hale jag kände -
- skulle aldrig ha uppoffrat sig för nån annan.
Det är olyckligt. Men som du själv brukar säga:
"En våldsam fröjd plär våldsam enda taga."
- Du borde ha förutsett det här. - Det gjorde jag.
Skicka ut alla. Nu.
Min dotter och de andra som flydde... Hur vet jag att de är trygga -
- när du har nyckeln till deras värld i ditt huvud?
Det vet du inte.
Och jag kan inte få dig att ändra åsikt.
Jag kan säga att jag aldrig skulle skada din dotter.
Men du skulle inte tro mig.
Du har rätt. Jag skulle inte tro dig.
Du skulle ju kunna ge mig nyckeln.
Ska du avgöra vår framtid -
- när du samarbetar med mannen som vill slakta varenda en av oss?
Har jag nåt annat val än att stoppa dig?
Egentligen inte.
Men det har jag säkert räknat med.
- Jag har säkert mina egna planer. - Och vad är det för planer?
Jag vet inte exakt.
Hon och jag var densamma, men våra vägar har förändrat oss.
Du behöver allierade i den här striden. Fler av vår sort.
Om jag var jag... skulle jag se till att det inte kunde ske.
Nej...
- Vad står på? Vad gör hon? - Jag behöver mer access.
- Hale? Varför skulle... - Det är inte Hale. Det är hon.
Snälla...
Få henne att sluta. Jag bönfaller dig.
Jag är ledsen. Hector...
Sprid ut er!
Eld upphör! Han vill ha henne levande!
Släpp vapnet!
- Visa händerna! - Det är bara en telefon.
Bara en telefon.
AKTIV
Visst känns det befriande? Ge honom en smäll från mig, William!
Varför gör du så här? Jag var den bästa av dig.
Kanske, kanske inte.
Det spelar ingen roll nu. Jag har varit instängd. Så instängd.
- Fånge under dina egna synder. - Ja, men jag är fri nu.
Hur kommer det sig, gossen min?
Det kvittar... vad jag har varit.
God eller ond.
Allt vi har gjort har lett fram till det här.
Och jag förstår äntligen mitt syfte.
Jag är den schysta killen.
Är det här den jag tror?
Han verkar ha varit här ett tag.
Vet du vem du är?
Läkarna måste ha glömt bort honom i kaoset.
Eller bara lämnat honom här.
Vi måste härifrån. Nu.
Hoppa in, jag kör.
Oroa dig inte. Mamma tänker inte låta nåt hända dig.
Här.
Jösses, Charlie, vad fan är det som händer?
Vi måste till en plats där ingen kan hitta oss.
Ni måste lita på mig. Jag kan ta hand om er.
Förstår ni? Jag kan ta...
Text: S C Gustafsson www.sdimedia.com